Още малко, Есра!
Виждам главата! Не остана много.
Почувствах го… Случи се нещо.
Нечия могъща сила отеква в Рукх.
В северните земи
се появи дете с неземна сила.
Колко интересно. Човешко дете с такава мощ.
От 1000 години не се е случвало. Истинско чудо!
Детето, получило този чуден дар…
Есра, справи се чудесно.
Здраво момченце.
…Бе наречено Синбад.
Той ще властва над Седемте морета!
МАГИ ПРИКЛЮЧЕНИЯТА НА СИНБАД
Епизод 01: Дете на съдбата
За победата ни! - Наздраве!
Трябва да се радваме. Откакто сме във война,
живеем много по-добре.
Спечелим ли, ще имаме още повече пари и земя.
Хубаво нещо е войната!
А, ето ви и вас.
Търсехме ви, господарю Бадр.
Приемете това.
Хайде.
Благодаря, но не ми е нужно.
Няма причина да приемам такова богатство.
Но вие сте един от героите ни от войната!
Наградата е ваша по право!
Тогава я използвайте за почерпка за гостите.
Съгласни сте, нали?
Чухте ли това?! До дъно!
Да! Да живее Свещената империя Партевия!
Тоя тип отказа такава хубава сделка.
Нали? Странен си е той, този Бадр.
Някога Партевия била малка държава.
В последните няколко години обаче набра мощ.
Сега има територия почти колкото тази на империята Рем.
Какво се опитваме да постигнем?
Вече не мога да бъда част от тази война.
По-важното сега е да хвана достатъчно риба.
Нямам търпение да видя лицето му…
Тате!
Синбад! Какво правиш ти тук?!
Морето! - Си… Внимавай!
Изненада ме. Явно си приличаме, а?
Татко, не натам.
Там.
Добре.
Справихме се, тате!
Син, ти може би имаш някаква дарба.
Възможност да избираш правилното, да решаваш съдбата си.
Тази страна и нейните хора са тръгнали по грешен път.
Но ти можеш да станеш този, който ще промени света!
Две години по-късно
Там! Виждам го!
Няма да избягаш! - Предай се!
Хвърли оръжието!
Още един чудесен ден. Чудесен улов!
Само че…
Тате!
Благодаря ти! Мислех си, че трябва да изям всичката риба.
Много си разсеян нещо, тате.
Съжалявам.
Тате! Искам да дойда с теб днес!
Вече съм на пет и мога да помагам!
Няма да стане.
Хайде, де, защо не?
Само ще се пречкаш. Не мога и за дете да се грижа.
Защо пък?! Ти си глупав!
Аз знам…
Знам, че все някак ще съм ти от помощ!
Благодаря ти, Син.
Когато пораснеш още малко, ще можеш да идваш, когато си искаш.
Но тогава ще трябва да работиш до припадък, ясно?
Тате! - Хей, какво правите тук?
Не може ли да се лови риба тук? - Риболов, така ли?
Какво безсрамие! - Как смееш, предателю!
След като Партевия спечелила последната война,
тя се преродила като "Свещена империя Партевия".
От този миг обявила война на империята Рем.
Но скоро започнала да претърпява неуспехи.
Забогателите й граждани бавно започнали да обедняват отново.
Започнало да им остава само желанието най-сетне да спечелят.
Не можели да простят на онези,
които не правели нищо, за да помогнат.
Ей, ти! Почти нищо не ни остана и всичко даваме за войната.
Ами ти? Мързелуваш и си ходиш на риба!
Кажи нещо! - Как може да си бил герой!
Предателско куче, което и пръста не си мръдва за нас!
Тате!
Какво му е смешното?
Извинявам се.
Знам, че взимате войната много насериозно.
Но аз не се интересувам от бъдещето на тази страна.
Дали времето ще е хубаво утре или дали ще си пийна за вечеря
са единствените важни неща за мен.
Ти… Как смееш?!
Тате. Тате!
Добре ли си, тате? - Син.
Тате!
Син, ти добре ли си?
Обядът от майка ти отиде на вятъра.
Всъщност още си го бива!
Защо… Защо, тате?
Ти нали си герой?
Лесно можеше да ги набиеш, ако искаше!
Мислиш, че ще спечеля с този крак?
Ама онова не беше дръзко! Изобщо не си дързък!
Син…
Син, има ли нещо? - Не, нищо.
Благодаря, наядох се!
Син! Водата свърши, иди до кладенеца.
Дори мъник като теб би трябвало да се справи, нали?
За разлика от теб, аз съм истински мъж!
Да извадиш вода е лесно!
Скъпи, наистина ли всичко е наред?
Някога те зачитаха като герой, но сега си предател за тях.
Нека говорят каквото си искат.
Не ми пука… - Не става въпрос само за теб!
Какво ще стане с нас?
Нямаме никакви спестени пари.
Как ще преживяваме?
Тате!
Син?
Господине!
Бяхте припаднали до кладенеца и детето ви е намерило.
Още малко и щяхте да сте в голяма беда.
Благодаря, хлапе. Много ти благодаря!
Благодаря!
Аз съм Дариус, пътуващ търговец.
Ограбиха ме и така се озовах тук.
Не знам как да ви се отплатя.
Минали сте през много трудности. Ако можем да помогнем…
Скъпи, едва остава нещо за нас! Да го пратим някъде другаде…
Господине! Защо косата ти е от злато?
Синбад! Какво си мислиш, че правиш?
О, нямам нищо против.
Не си ли излизал извън селото, дете?
Не. - Ясно.
Идвам от една много, много далечна земя.
Извън това село има всякакви хора, с коси в най-различен цвят.
Хора в най-различни страни и с най-различни култури.
Има още хиляди плодове и храни, които също не си виждал.
Светът е пълен с неща, за които не си и подозирал.
Приключението не е нещо лошо, знаеш ли?
Макар че може и да ти е трудно да го разбереш.
Не вярвам! Разкажи ми повече!
Но аз… - Няма проблем.
Можете да останете, докато се излекувате.
Но не можем да предложим много.
Само обещайте да не причинявате проблеми.
Разбирам. - Добре ще се разбираме!
След този ден Синбад започнал да очаква историите на Дариус.
Те си говорели до късно през нощта.
Днес за какво ти се слуша?
Да ти разкажа ли за страната, където всичко е от лед?
Или искаш да чуеш за пустинята, която е обградена от пламъци?
Дариус знаел много неща и бил сладкодумен.
Знаел истории за невероятни приключения,
но и такива за старите дни.
Синбад не спирал да се удивлява на невъзможните чудеса в тях.
Колко широк бил светът и колко малко селото!
За това дете, което не беше излизало никъде,
всичко звучало като приказка.
Добро утро.
Храната е готова.
Вече събирате багажа? - Днес мислех да тръгвам.
Но раните ви още не са заздравели…
Починах си повече от достатъчно.
Никога няма да забравя… - Има ли някой?
Да, идвам.
Търсим вражески шпионин.
Има ли още някой тук, освен съпруга ви?
Мърдай!
Копеле…
Мамо!
Господине?
Синбад! - Мамо!
Какво зяпате? Мърдайте! Искам да мина!
Защо правиш това, чичо?
Ти не си способен на такива неща!
Ти си добър и ми разказваше приказки!
Сега съм този, който съм.
Ще направя всичко, за да си изпълня дълга.
Името ми е Дариус и съм шпионин на империята Рем!
Дайте храната и парите! Искам да ми се осигури лодка!
Веднага!
Моля ви, помогнете на детето! Който и да е…
Моля ви… - Не гледай нас.
Не искаме да имаме нищо общо с вас.
Безполезни до един! Махайте се! Направете път, боклуци!
Дариус!
Пусни сина ми. - Скъпи…
Тате!
Дариус, не ми ли обеща нещо?
Моля те. Остави детето да си върви.
Информацията, която носиш, може да е ценна за нас.
Ако се предадеш и ни помогнеш, ще можеш да живееш.
Моля те!
Искаш да предам страната си, за да се спася?
Имам дълг към родината си и ще я поведа към победа!
Гордея се, че съм гражданин на империята Рем!
По-скоро ще умра, отколкото да я предам!
Не съм предател като теб! - Син!
Не ми пука кой ме нарича предател или как още ме обижда.
Но никога няма да простя на някого,
посегнал на семейството ми!
Диво копеле.
Господине…
Аз наистина харесвах историите за приключенията ти.
Обичах ги!
Млъквай, дребен.
Бадр от село Тисон!
Арестуван си за укриване на вражески шпионин!
Хей, ето го.
Ужас, измъчвали ли са го? - Май ще го водят на война.
Ставай!
Тате! Тате…
Бадр! - Есра… Син.
Махайте се. Изчезвайте!
Да, проклети предатели! Заради вас шпионинът стигна до тук!
Предатели! Махайте се от селото!
Стига. Спрете! Спрете да говорите лошо за татко!
Млък! - Предателска издънка такава.
Не го пипай!
Не смей да докосваш сина ми.
Не смейте да докосвате семейството ми!
Татко. - Слушайте сега.
Ще отида да се бия.
И гледайте да запомните какво означава това!
Гледайте!
Ето това… означава войната!
Видях как хиляди си отиват или биват ранени в боя.
И въпреки това
вие продължавате да пращате близките си там?
Наистина ли смятате, че това е добро?
Веднага го изведете!
Скъпи!
Синбад, ти си мъж и трябва да се бориш.
Грижи се за мама, става ли?
Синбад разбрал.
Осъзнал истинската сила на баща си.
Усвоил важния урок, който да го води занапред.
Няколко месеца по-късно ги известили, че баща му е мъртъв.
В ковчега лежал само бащиният меч.
Така и не върнали тялото.
Минали девет години. Момчето било вече на 14.
Превод: GFotaku
Казвам се Синбад. Син на Бадр от селото Тисон.
Баща ми пожертва себе си, за да ме научи да бъда истински силен.
9 години по-късно войната с Рем продължава все така.
Страната ни върви стремглаво към дъното.
Но скоро ще преживее промяна.
Мистериозният пътешественик, Юнан…
Моята среща с капитан Драгул и невъзможната мисия.
Вълните на Съдбата започват да се надигат.